Hallo?
Er det noen her? Hjelp!
Hjelp!
Hallo?
- Hvordan er vannet? - Iskaldt, men det er det verdt.
- Jen... - Du er fin.
- Han tar det visst bra. - Han prøver å være tapper.
Og du?
Jeg er nok litt nummen.
Men du hadde rett, det var på tide.
Det er på tide at du får litt farge.
Det er litt kaldt!
Sam, du burde hoppe uti!
- Hva skjer? - Ta ryggsekken, vi skal opp på fjellet.
Nå setter vi i gang, gutt.
Wow.
Ja.
Hei, Sam!
Kom, jeg vil vise deg noe.
Hva er det, da?
En geocache. Folk etterlater ting i den som andre skal finne.
- Er det ikke kult? - Ja da.
Pappaen din syntes det. Han etterlot denne i den til meg.
- Så dumt. - Pappaen din var en dust.
Det funket, iallfall. Jeg tok med meg denne til ham.
Jeg skal etterlate denne til ham. Det var favoritten hans.
Tenk at noen tar seg hit opp, trette og tørste. Så venter denne på dem.
- Det hadde vært beste ølet noensinne. - Det hadde vært det verste ølet.
- Den blir varm. - Du, den er symbolsk.
Siden når vet du så mye om øl?
- Vil du beholde den? - Kan jeg bare ta den?
Noen ville at du skulle ha den.
Pappaen din hadde vært så stolt av at vi tok oss opp helskinnet.
Er du klar, kamerat?
Ja, jeg er klar.
- Hva er det? - På telefonen får man hint.
- Høres ut som juks. - Får jeg bruke Jens telefon?
Mener du nødtelefonen som er for nødssituasjoner?
- Det er et sudoku-nødsfall. - Jeg har hørt at de er alvorlige.
- Bare et kvarter! - Nå holder det, Sam.
- Papir er bare skitt! - Unnskyld?
Kan vi prate?
Jeg vet at du begynner å bli eldre. Når visse gutter kommer opp i en viss alder -
- så slutter de å like sjokolade.
Jeg har riktig fine sveitsiske ting som må spises opp.
- Klarer du det, tror du? - Jeg er rett mann for jobben.
- Hva sier du? - Takk, Jen.
Jeg har noe godt til deg også.
Det er ikke mye.
La meg se hvor de er.
- Har du båret dem helt hit? - Husker du vinen fra din 30-årsdag?
- Jeg hadde hjulpet til å bære. - Ja, men jeg ville overraske deg.
Hva sier du, mamma?
- Takk, Jen! - Vær så god. Vi åpner begge to.
- Del med oss. - Jeg skal. Så høyt elsker jeg deg.
- Er det alt? - Nesten alt. Det er så fælt.
Jeg skulle ha tatt med meg tre.
Overraskelsen er over.
Så godt.
Hva? Hvorfor ser du sånn på meg?
Takk.
Vi hadde ikke tatt oss hit opp uten deg. Ikke tale om.
Kom an, du hadde gjort det samme for meg.
- Hvis jeg hadde hatt en ektemann. - Og han ble syk og døde.
- Faen også. - Hva?
Jeg glemte å ringe advokaten før vi dro.
Jeg har så mye å gjøre.
Huset ser ikke ut, jeg har ikke vasket siden...
Jeg ønsker at jeg kunne ta fri en uke til, men det går ikke.
Du er ikke alene. Jeg kan hjelpe til.
- Sam kan hjelpe til. - Barn kan ikke betale regninger.
Og Michael er borte.
Sam kommer til å vokse opp uten far.
Det tomrommet kan jeg ikke fylle.
- Du, det er ok. - Det er ikke ok. Det er ikke ok.
Du må ikke gjøre alt. Du må ikke vite alt.
Jeg er så redd.
Jeg er ikke klar.
Jeg er ikke klar! Jeg er ikke det!
Jeg er virkelig ikke klar ennå!
Så det du mener -
- at det er på tide å røyke jointen?
- Mener du alvor? - Som kreft.
Det var kanskje litt for tidlig, men jeg er gravalvorlig.
- Det er ikke morsomt. - Nei.
Men vi må røyke den nå.
Sam sover. Kom an, det blir som før.
Ok, jeg henter en trøye.
Vær stille.
Nei, du tar feil. Courtney Mitchell hadde en Jetta.
- Stacey Mitchell hadde hvit kabriolet. - Ja.
Det sto "toppløs" på bilskiltet hennes.
Den tøyta. Hun var jo det.
Ja, det var hun.
Du lå med deres bror. Hva het han?
Fra kjemien i andre.
- Dave? - Dave. David Mitchell.
Jeg husker den gutten. Du pleide å skrive navnet hans i håndflaten.
Det skulle gi meg fus.
Der dukket du for en kule. En veldig liten kule.
Vær så god.
- Du vil like å være singel igjen. - Det er for tidlig.
Det er bedre nå, det fins apper nå.
Gud, du må vite hvor grensen går.
Jaså? Unnskyld.
Gud, det er så fantastisk her ute.
- Det er så fredelig. - Ja.
Jeg ønsker at jeg hadde noen ostepop.
Jeg mener alvor.
Vent litt. Det er en sjokoladekake igjen.
Jeg vil ha den. Jeg har tenkt å ta den. Jeg tar den.
Vent, jeg blir med. Sam blir så sint på meg.
Livet er ikke rettferdig. Kom.
- Hvorfor er snopet så langt unna? - På grunn av bjørnene.
- Du sa at det ikke var noen her oppe. - Jeg er 80 % sikker på det.
80?
Der er den.
Helvete.
Herr kake.
Hvor er du?
- Jen, jeg ser ikke herr kake. - Får jeg se?
- Faen også. - Herregud.
Hva pokker er det?
- Jeg går og ser til Sammy. - Ja, gjør det.
Hallo?
- Helvete! - Unnskyld!
- Jeg tok med meg pepperspray mot bjørner. - Jeg vet hva det er.
- Var det dumt? - Nei, det er sterkt, så vær forsiktig.
- Gud, som den stinker. - Den har nok stått der en stund.
- Skal vi åpne den? - Ja da, gjør det.
- Jeg vil ikke røre den. - Ikke jeg heller.
Vi stikker bare. Gresset gjør oss paranoide.
- Vi stikker. - Ok.
Sam?
- Sam? - Her ute.
God morgen.
- Sover Jen fremdeles? - Nei.
- Hvor tok du og Jen veien i går kveld? - Hva mener du?
Jeg hørte at dere gikk og kom tilbake.
Vi tok en spasertur og pratet.
Om pappa?
Om gamle tider og fine minner.
- Røyker du? - Hva?
Nei, selvsagt ikke. Hvorfor det?
Gjorde pappa det?
Hvis pappa røykte? Hvorfor spør du om det?
Røyker du?
Nei, mamma.
God morgen.
Ryggsekken er borte.
- Det var min avslappede driting. - Kan du være litt alvorlig?
- Tror du at det var noen her i går kveld? - Det er mulig. Vi eier ikke skogen.
Noen kanskje kom hit for å slå leir og lot sakene stå for å drite.
- Så så de oss og gikk videre. - Tror du at de så oss?
Jeg mente det ikke sånn. Ja, kanskje de så oss, men de lot oss være.
Du jager deg opp.
Vi går og pakker og kommer av sted.
- Hva? - Det er ikke morsomt.
Du er så pen når du er redd.
Vent på meg.
- Sam, kan du slukke bålet? - Ok.
- Sam, hva gjør du? Slutt! - Jeg slukker bålet.
- Det er drikkevannet vårt. - Hvordan tenkte du, kamerat?
Ingen sa hvilket vann jeg skulle bruke. Hvorfor skriker du?
Dette er alvor.
- Jeg sa unnskyld! - Det er ingen fare. Vi får vel...
Vi fyller på ved innsjøen gjennom vannfilteret i kveld.
Kamerat!
Faen også.
- Se opp. - Kan vi stoppe litt?
- Hva er det? - Jeg er litt svimmel. Det er nok solen.
Alkohol og store høyder er en dårlig kombinasjon.
Sett deg.
Hei, det er den fyren jeg så.
Hva?
- Når da? - I går.
- Hvorfor sa du ingenting? - Jeg vet ikke.
- Er det noe galt? - Vi fant en...
- Fant hva? - Ingenting. Ikke bry deg om det.
Han ser ut som en trollmann.
Hvor har han teltet?
- Sett deg hos meg. Spis noe. - Jeg er ikke sulten.
- Kom og sett deg hos meg likevel. - Hvorfor det?
Glem det.
- Han har det ikke travelt, hva? - Dere er underlige.
- Vi stikker og legger ham bak oss. - Ok. Kom an, Sam.
- Blemme? - Stein.
Skitt.
- Er det samme...? - Ja, det er samme mann.
- For en merkelig fyr. - Ta på deg støvelen igjen.
Hei!
Hvordan går det? For en vakker dag, hva?
- Hva er det med den jævelen? - Han snakker kanskje ikke engelsk.
- Vær så snill, kan vi gå nå? - Ja.
Kom an, vi spiser senere.
- Hva i helvete? Jeg prater med ham. - Nei, Jen! Kom an!
- Vi går og prater med ham, alle sammen. - Nei, Sam.
- Er dere redde? - Nei, det er ikke noe sånt.
- Vi vil bare at han passerer oss. - Fordi han er rar?
Jeg har en idé. Begynn å følge stien.
- Gå. - Gå fortere, vennen.
Ok.
Han sitter bare der.
Han er borte. Ok.
- Jeg trodde at vi var der. Ikke? - Jeg tror...
- Skal jeg tenne et bål? - Ikke i natt, Sam.
- Hvorfor ikke? - Vi vil komme i gang tidlig i morgen.
Holder vi samme tempo i morgen så sparer vi litt tid på vandringen tilbake.
Hvordan høres det ut å komme hjem tidlig -
- og sove i våre egne senger og bestille pizza?
I går pratet han bare om å komme tilbake og tekste venner.
- Sam, jorden kaller. - Skal vi flytte?
Nei, hvorfor skulle vi det?
- Jeg er lei av huset. - Er du lei av det? Det er hjemmet vårt.
- Der vi har alle minnene våre. - Det er poenget.
Men vennen... Alle er vel ikke triste?
De jeg tenker på, er det.
Det vil ikke alltid være sånn.
Sies det, iallfall.
- Hva er det med hånden din? - Bare et dumt stikk.
- Hva gjør du, vennen? - Pappas kniv har en pinsett.
- Ok, la Jen gjøre det. - Nei, vent. Det er ok.
- Det kan svi litt. Unnskyld. - Det er ok, fortsett.
- Der. - Takk, doktor. Veldig profesjonelt.
- Gode pasientrelasjoner er en kunst. - Hva? Hvor hørte du det?
Bestefar sa det alltid.
Han er en sånn gentleman.
Jeg vet ikke hva jeg skal si til ham.
Jeg tror at det er normalt.
- Dere lider og håndterer det ulikt. - Jeg ønsker bare at han hørte på meg.
Kanskje du skal inkludere ham mer?
Vær ærlig mot ham.
Er jeg ikke ærlig mot ham?
Du er overbeskyttende, Abs. Han er 13. Han klarer at du forteller ham ting.
Hvor kom det fra?
Du ba meg om råd.
Vi kan prate om oppdragelse når du har barn.
Jeg har tenkt på å få barn.
Hva? Mener du alvor?
Ja, jeg har tenkt på det.
Jeg ville ikke ta det opp, for det er ikke derfor vi er her.
- Når da? Har du truffet noen? - Nei.
- Skal du skaffe en donor? - Jeg vet ikke. Ta det rolig.
Jeg må gå til legen og ta prøver.
- Syns du at det er en god ide? - Det er en flott ide.
Du blir en fantastisk mamma. Du er så flink med Sam, deg hører han på.
- Han er tenåring, de blir ikke født sånn. - Nei, det gjør de ikke.
Michael og jeg pratet om å få et barn til før han ble syk.
- Dette blir bedre. - Jaha.
Jeg bytter bleier og du skjemmer ham bort.
Å, Jen. Kom, jeg trenger en klem.
Vel, jeg vet ikke.
Men vi får se.
Vi får se. Det gir meg noe å se fram imot.
Du kommer til å bli tjukk. Endelig.
Sam?
Jen?
Jen!
- Jen er ikke i teltet sitt, vennen. - Kanskje hun måtte tisse.
Jen!
Jennifer!
Jen!
Jen! Jen!
Jen!
Jen! Jen!
Jen...
Jen!
- Funnet noe? - Nei.
Hent maten. Vi spiser raskt og pakker sammen.
Skal vi dra? Hva med Jen?
- Vi henter hjelp. - Vi kan ikke etterlate henne!
Hva skal vi gjøre, Sam? Samuel, jeg er moren din og nå hører du på meg.
Vi kommer tilbake og finner Jen med hjelp, men nå må jeg få deg ut av skogen.
Det hadde Jen bedt oss å gjøre.
Hent maten.
Mamma.
Herregud. Alt?
Hva skal vi gjøre?
Vi må forlate ruta.
- Det sa pappa at man aldri skal gjøre. - Pappa ble aldri forfulgt av...
- Av hva? - Du, Sammy...
Vi klarer ikke tre dager uten mat, så vi må finne hjelp.
En skogvokter, noen med en bil, eller...
Det er en camping ved sjøen. Forlater vi ruta så er det bare noen kilometer.
- Rekker vi dit til i kveld? - Hvis vi skynder oss.
Mamma. Mamma, jeg er kjempesulten.
Jeg vet det, vennen. Jeg også, jeg er lei for det.
Kom, ikke se tilbake.
Hva er det?
- Mamma! - Jeg tror at det kommer til å regne.
Vi må søke ly.
Ingen fare, vennen. Vi klarer det, men vi blir her en natt til.
- Jeg er lei for det. - Vær så snill, slutt å si det.
Herregud.
Herregud!
Hva har du gjort med henne?
Hva vil du?
La oss være i fred! Hører du? La oss være i fred!
Hvor er pappas kniv? Bli her.
- Mamma. Stopp, mamma! - Hva? Hva er det?
Det holder bare til én gang! Les instruksjonene!
Tøyser du?
Mamma, han er borte. Han forsvant blant trærne.
Løp du, din drittsekk!
Kom.
Jeg tror ikke at du brukte opp alt.
- Hva tror du at han har gjort med henne? - Jeg vet ikke, Sammy.
- Hvis du må gjette. - Jeg vil ikke gjette.
Han tok henne, hva?
Han tok henne og drepte henne trolig.
- Eller verre. - Hva er verre enn at han drepte henne?
Se.
Her forlot vi ruta. Vi har kommet hit, kanskje litt lenger.
Vi har bare dette igjen. Det er kanskje en dags vandring til campingplassen.
- Ok. - Ok?
Når vi kommer over bakketoppen bør vi se innsjøen der campingplassen ligger.
Campingplassen er målet vårt, det er der vi finner hjelp.
- Er du sikker? - Ja.
Sammy, du må love at hva som enn skjer, så tar du deg til innsjøen.
- Vi må sove på skift. - Nei, vennen. Du trenger å sove.
- Jeg tar første skift. - Nei, Sammy. Det er ingen god ide.
- Hvorfor ikke? - Hva gjør du om han dukker opp?
Hva gjør du?
- Vennen, det er ingen god ide. - Ikke kall meg det.
- Jeg er ikke noe småbarn. - Du er ikke stor heller.
Voksen. Det heter voksen. Du ser meg som et verdiløst barn. Så jævla lumpent.
- Pass språket ditt. - Dumt, dumt, dumt!
Du har ikke spurt hva jeg syns at vi skal gjøre. Det er dumt.
Du spurte ikke om jeg ville dra bort. Du sa ikke at pappa var syk.
Jeg fikk vite det gjennom legens beskjed. Vet du hva jeg syns om det?
- Hold opp, Sammy. - Det er så jævla lumpent!
Hold kjeft. Sett deg.
Sett deg. Jeg holder vakt i natt, sånn er det.
Greit, men jeg holder også vakt.
Vi kan holde oss våkne begge to, men jeg syns at det virker dumt.
Mamma?
Mamma!
Mamma?
Mamma! Mamma. Mamma, våkn opp.
Våkn opp, mamma. Mamma! Våkn opp, vær så snill mamma. Vi må vekk herfra.
Mamma!
Nei, nei, nei... Sammy!
Mamma? Mamma, er du her?
Mamma!
Mamma, hvor er du? Mamma!
Mamma! Mamma, hvor er du?
Mamma!
Innsjøen.
Hallo!
Er det noen her? Hjelp!
Hjelp!
Hallo?
Hallo!
Hei, ditt rasshøl!
Mamma!
- Mamma! - Sam? Sam!
Unnskyld!
- Jeg kjøpte oss tid, jeg brukte alt. - Å, Sam...
- Hva er det? - Hvor er campingplassen?
Jeg tok feil. Det er ingen der.
Har jeg rett, kan vi følge denne stien til veien.
Men ikke til i kveld og ikke når han forfølger oss.
Hva?
Du er så lik pappaen din akkurat nå.
Hva hadde han gjort om han var her?
Faren din flyktet aldri fra noe.
Hei!
Hvorfor? Hvorfor? Hvorfor?
- Sammy! Sammy! Sammy! - Hvorfor? Hvorfor? Hvorfor?
- Slipp meg! - Nå holder det.
Det er ingen fare.
Mamma.
Nå drar vi hjem.
Det virker som om vi må gå.
Ja, vennen. Jeg antar det.
Tekst: Per Olav Wiborg-Maurstad